{y:i}Modne bær, modne bær, {y:i}roper jeg ut.
{y:i}All slags folk, {y:i}kom og kjøp!
Alice! Hva er i veien? Du er jo blek som et gjenferd!
-Jeg greier det ikke! -Du skal ikke synge før etter te!
Du har ennå en halvtime til å øve.
Slapp av og drikk en kopp sterk urtete. Det gjorde jeg i min tid!
-Jeg kan ikke synge! -Det er ikke noe å være redd for!
Jeg skal være hos deg. Det er i hodet det ligger!
Dere kan ikke tvinge meg! Jeg vil ikke synge!
Ikke noe av det der, unge dame!
-Alle er her. Har dere sett min... -Mamma, ikke tving meg til å synge!
-Hun er litt nervøs, frue. -Helt naturlig. Jeg har sett det ofte.
Alice, du lovet far og meg. Alle gjestene gleder seg til det.
-Man venter det av deg! -Skjønt hvis du virkelig ikke vil, -
- så vil far og jeg forstå. Men de blir svært skuffet.
Jeg vil ikke skuffe deg og pappa.
Ikke vær redd, skatt. Du vil nok gjøre oss stolte av deg.
Og husk, om det så er flom eller jordskjelv: Forestillingen må fortsette!
Hva skal jeg gjøre, Dinah? Og så den sangen! "Modne bær...! "
Hvordan kan de vente at jeg skal synge for alle disse fremmede?
Jeg går tilbake etterpå, nå det hele er over.
Å kjære... Du verden...!
Å kjære, kjære... Jeg kommer for sent! Å, kjære!
Jeg lurer på hvilken longitude og latitude jeg er kommet til.
Jeg aner ikke hva ordene betyr, men de klinger flott!
Longitude og latitude...
Ved mine pelskledde ører og barter! Jeg kommer for sent!
{y:i}Kanskje jeg falt rett gjennom Jorden {y:i}og kom ut på andre siden.
{y:i}Jeg må spørre {y:i}noen hva landet heter.
{y:i}"Si meg, er dette New Zealand {y:i}eller Australia?"
{y:i}Så rart. . .
{y:i}Nå er jeg altså inne, {y:i}men hvordan kommer jeg ut?
Hadde jeg bare vært mindre!
{y:i}Den var ikke der for. Kan jeg drikke {y:i}den, tro? Drikker man for mye -
{y:i}- av en flaske merket med "Gift", {y:i}så kan det gå galt.
{y:i}Men det står ikke "Gift" her.
Å nei!
Hva skal jeg nå gjøre?
Merkeligere og merkeligere!
{y:i}Gjør den meg større, {y:i}så rekker jeg nøkkelen.
{y:i}Og gjør den meg mindre, {y:i}kryper jeg under døra!
{y:i}På begge måter {y:i}kommer jeg ut i hagen.
Jeg sitter fast!
Hva gjør jeg nå?
-Hertuginnen blir vill om hun må vente! -Å, kan du hjelpe meg?
Gråter du?
Ja.
Jeg snakker heldigvis gråt og snufs flytende.
Men jeg kan ikke bli. Jeg er sent ute!
I går var alt så normalt, og se på meg nå! Jeg er diger og sitter fast!
Hva er det som gjør meg mindre? Det må være viften.
Herr Mus!
-Hvordan kunne du vite hva jeg het? -Du så ut som en mus...
Jeg er sent ute! Kom! Jeg skal holde et svært viktig foredrag. Alle kommer!
Mine foredrag må sees og høres for å bli verdsatt.
De splitter selvsagt folk. Forrige gang pep alle tilhørerne.
Bortsett fra én mann. Han applauderte pipingen!
{y:i}Hva skal jeg snakke om i dag? {y:i}Hva skal jeg egentlig si?
{y:i}For uansett hva jeg finner på {y:i}så kan du være sikker på
{y:i}at de har hørt det før
{y:i}Hørt det før, {y:i}hørt det før!
{y:i}Jeg er min tids mest {y:i}berømte foredragsholder.
{y:i}For jeg holder meg til samme ord, {y:i}forandrer aldri en linje.
{y:i}Ikke en linje, {y:i}ikke en linje!
Ikke en linje! Mor kunne ikke ta en tone om den så hadde håndtak.
{y:i}Dumme gåsa!
Høyst deprimerende! Limfargen sluttet ved knærne!
Men tilhørerne ser da livlige ut. Det er hovedsaken. Ikke døde - ennå!
-Hva heter du, om det er lov å spørre? -Alice.
Nåja, det er jo ikke din skyld.
-Uff, du er våt! -Sitt! Jeg skal få henne tørr!
Mine foredrag er det tørreste jeg noen gang har hørt!
Fall til ro alle sammen, mens jeg rensker strupen!
-Kom i gang! -Valnøtter!
Tjaha, jo, altså.
Vilhelm Erobreren, hvis sak ble støttet av Paven...
-Sa du noe? -Jeg tror ikke det.
Edwin og Morcar, jarlene av Mercia og Northumbria -
- erklærte sin støtte, og til og med Stigand, erkebiskopen av Canterbury...
-Hvordan går det med deg, kjære barn? -Like våt. Jeg tørker ikke det minste.
Er du sikker? Det likte jeg ikke.
Det gjør ingen av oss. Jeg foreslår at møtet heves, -
- og at vi straks, om ikke før, anlegger mer effektive midler -
- for tørking, per se. . . -Snakk engelsk!
Hva jeg ville si, var, ipso facto, -
- at det beste for å tørke henne ville være et pampeløp.
-Hva er et pampeløp? -Et pampeløp! Et pampeløp!
-Hva er et pampeløp? -Jeg skal pakke noen småting.
-Der sa du noe! -Ja! Hva er et pampeløp?
Beste måten å forklare hva et pampeløp er, er å utføre det!
Klar...
Ferdig...
Gå!
Et tordnende løp. Fantastisk oppvisning av besluttsomhet...og tåpelighet!
-Alle jukser! -Det er et pampeløp!
-Død over alle tsarens fiender! -Det er mer der det kom fra!
-Så du mener jeg er en juksemaker? -Nei, bare vanskapt!
Ingen kaller meg vanskapt uten å være gal!
-Se! Se... målstolpen! -Hvem vant? Hvem vant?
Jeg hevder at samtlige vant og må ha premie!
-Hvem deler ut premiene? -Alice, selvsagt!
Nå burde vi alle være i seng med en kopp varm sjokolade.
Ubetvilsomt!
Vent! Hvor skal dere? Vent!
Å, hertuginne! Ved mine bløte poter, min pels og mine barter!
Hun lar meg henrette, like så sikkert som røyskatter er røyskatter!
-Hva har du mistet, sir? -Par hvite glacéhansker og en vifte.
-Jeg skal hjelpe deg å finne dem. -Hm... hva gjør du her?
-Prøver å komme inn i vakre hagen. -Løp og hent nye hansker, ny vifte!
Han behandler meg som sin hushjelp!
Frederick Kanins hus!
{y:i}Han lever godt til å være kanin. {y:i}En del av dette må være uvurderlig.
{y:i}Eller enda dyrere!
{y:i}Det står ikke "Drikk meg" {y:i}som på den andre flasken.
{y:i}Det kommer sikkert til {y:i}å skje noe spennende.
{y:i}Jeg håper {y:i}det gjør meg stor igjen.
Uff - det er nok!
Å kjære! Hva gjør jeg nå?
Å kjære...
{y:i}Den sitter fast.
Jeg prøver vinduet bak.
Pat! Pat!
Jeg er her, Deres nåde. Jeg var ute og gravde etter epler.
For en doggvåt morgen, med lerkene på vingene og sneglen på hornene.
Hva? Ikke nå, Pat! Kom heller og hjelp meg!
Javel, kom igjen, kom igjen. Dette er ikke bra for grønnsakene.
-Hvorfor dyrker vi agurk, Pat? -Fordi de er grønne, Deres storhet.
Jeg tenkte meg det. Si meg, hva er det for noe i det vinduet?
Vi skal se. Vent litt.
-Det er en arm, Deres storhet. -Arm! Hvem har sett så stor en arm!
-Ingen, men det er en arm. -Den skal ikke være der. Fjern den.
{y:i}-Jeg, Deres storhet? {y:i}-Ja du. Er du feig?
Slett ikke! Feige bein, kanskje, men resten er modig som en løve.
-Ikke noe å være redd for! -Så gjør det selv.
Jeg er for rik. Jeg har ikke råd til å dø.
Kan noen hjelpe meg! Jeg sitter fast! Sitter fast!
Hvorfor vil ingen hjelpe meg? Jeg greier det ikke selv!
-Hvorfor faller De sånn, Deres nåde? -Jeg liker det! Å, hjelp meg opp!
Ta min høyre hånd, sånn ja. Nei, DET er min høyre hånd.
Bill!
-Vi trenger deg, gutt. -Hva er det, mine herrer?
-Herren har fått fallesyke. -Hent en stige.
Forsiktig med stigen, gutt. Du kan...åhhh!
Beklager, sir.
Sett stigen opp mot huset. Sånn ja - bra. Så klatrer du opp.
-Hvorfor det? -Du skal opp på taket og ned i pipa -
- og se hvem som er i huset. -Hvorfor det?
-Fordi jeg ikke kommer inn! -Det var en veldig lur idé, sir, -
- men ryggen min tåler ikke piper. Har det fra mor. Vi tåler ikke piper.
-Gjør det du, Bill! -Jeg?
-Du ja! -Javel da.
Fort! Skynd deg!
Forsiktig nå. Det er en løs takstein der et sted.
Åh, bra - du fant den.
Pat, si at han skal klatre ned gjennom pipa.
Bill! Ned gjennom pipa!
Han burde ikke gjøre det!
Ikke ned gjennom pipa! Ikke prøv på det!
Der kommer Bill!
-Bill! Bill - hva hendte, gutt? -Løft hodet hans. Her er konjakk!
-Å takk, Deres storhet. -Ikke du!
Beklager! Bare som medisin! Det ligger til familien.
-Hva skjedde, Bill! -Noe kom mot meg som troll i eske!
-Så for jeg opp som en rakett! -Slik taler en ekte ire!
Jeg liker ikke dette. Det er ikke bra. Vi må brenne ned huset!
Godt tenkt! Skal jeg synge noe fra gamle Irland?
-Nei, bare svi av huset! -Det gjør dere ikke!!
Ikke så lenge jeg er inni det!
{y:i}Haha! Et trillebårlass {y:i}tenker jeg gjor susen!
Klar, ferdig - FYR!
Hold opp! Gjør ikke det en gang til!
Det er ikke skikkelig stein. De er bløte, som muffins.
{y:i}Nå må jeg finne den nydelige {y:i}hagen. Ingen vil se etter meg der.
{y:i}Alt ser annerledes ut her nedefra. {y:i}Jeg må se opp.
{y:i}Små mennesker får veldig kink i {y:i}nakken. Nok til å få en katt å bjeffe !
{y:i}Da jeg leste eventyr falt det meg {y:i}ikke inn at jeg selv skulle havne i et!
{y:i}Det burde gjøres en bok om meg! {y:i}Kanskje jeg skriver en når jeg blir stor.
Sir...sir, hvem har jeg den ære å snakke til?
Major Caterpillar, med bånd og medalje, Hennes majestets -
- trofaste lys, en sann sønn av England og dets flagg.
Hvem er du?
-Jeg vet egentlig ikke. -Vet ikke du, så vet ikke jeg.
Jeg vet hvem jeg var i morges, men jeg har stadig forandret meg!
Forklar deg, ellers kan alt mulig skje!
Jeg kan ikke forklare meg, for jeg er ikke meg selv, skjønner du.
Nei, jeg skjønner ikke.
Alle bør ha rett størrelse...men jeg har hatt så mange at jeg er forvirret.
-Hvorfor? -Dersom du forandret deg -
- til en sommerfugl, så ville du synes det var nokså rart, ikke sant?
-Slett ikke! For meg er intet rart! -Du burde ikke snakke sånn til meg.
-Hvordan da? -Med korte setninger.
Jeg vet bare at det er forvirrende. Iblant begynner jeg å gråte.
-Hvorfor? -Jeg husker ikke ting slik jeg pleide,-
- og jeg skifter stadig størrelse. -Ville jeg holdt øye med, var jeg deg!
-Hva slags ting husker du ikke? -Sanger og dikt.
Å gid, det er verre enn beri-beri. Ta nå og deklamér -
- "Du er gammel, fader William. " Reis deg når du synger og deklamerer!
-Nettopp det! Jeg har ikke lyst! -Nei, albuene er feil! Inn med dem!
Sånn! Og prøv å holde tonen!
{y:i}Du eldes, fader William, {y:i}sa han som var yngre av år
{y:i}og håret ditt det er helt hvitt. {y:i}Likevel stadig på hodet du står
{y:i}Bor du vel det, {y:i}når du er gammel blitt?
Vet ikke om du prøvde på Paganinis variasjoner for stemme og trumpet, -
- men du utelot fem vers. -Noen av ordene ble litt forandret.
Det var galt fra ende til annen, og galere enn det kan det ikke bli!
Jeg er redd for at det alltid vil skje når jeg må opptre.
Du må ikke være redd. Det er verre enn å ikke huske.
Å kjære!
Hvilken størrelse vil du ha? Snakk ut!
Det er det samme, bare den ikke forandres hele tiden, om du skjønner.
-Nei, jeg skjønner ikke. -Der er de korte setningene igjen!
Og du blir utålmodig! Det er mot Dronningens bestemmelser!
-Er denne størrelsen bra? -Skulle gjerne vært litt høyere.
-Denne høyden er fæl! -Fæl... Å gid, hva...
En side gjør deg høyere og den andre siden lavere.
En side av hva?
Soppen. Det er det den er til for.
Alt har en hensikt, også her.
Takk, major.
En side gjør meg høyere...
Den andre gjør meg kortere.
Jeg lurer på hva som er hva.
Jeg beholder disse. De kan komme til nytte.
{y:i}Det ser respektabelt ut, {y:i}kanskje de kan vise meg veien.
Til hertuginnen, en invitasjon fra Dronningen til å spille krokket.
Fra Dronningen, en invitasjon til hertuginnen til å spille krokket.
En invitasjon til å spille krokket fra Dronningen til hertuginnen.
-Jeg tror jeg skjønner. -Er du sikker?
Det er en invitasjon fra Dronningen til hertuginnen til å spille krokket.
Jeg ville ikke sagt det slik, men la gå da.
Ingen vits å banke på slik.
-Hvorfor ikke? -To gode grunner.
Den ene at jeg er på samme side av døren som deg.
Å ja.
-De bråker så de ikke kan høre deg! -Men hvordan skal jeg komme inn?
Det er spørsmålet og problemet, -
- ja, du kunne sågar si gåtens kjerne.
-Det kunne jeg. -Banke kunne du gjort -
- om det var en dør mellom oss. Jeg kunne hente en løs dør, -
- men det tar sånn tid. Og om du var inne i huset, kunne du banke på, -
- og jeg kunne slippe deg ut.
Bank, bank, denne veien ut, madame.
Jeg vil ikke ut, jeg vil inn!
Ja, men ut ville vært lettere.
Og nå har jeg tenkt å sitte her til i morgen.
Eller til i overmorgen eller hele uken.
Jeg kunne komme igjen når det blir et folkekrav.
Hvordan kommer jeg inn? Jeg må spørre om noe.
Kommer jeg noensinne inn? burde du spørre deg. Jeg vil sitte her dagevis, -
- og tenke på det og synge "Jeg vandrer gjennom rugen".
Nytter ikke å snakke med deg. Jeg får gjøre det selv.
{y:i}Det er den rette ånd!
{y:i}Pepper! {y:i}Jeg vil ha pepper!
Pepper, mer pepper!
{y:i}Mer pepper!
Mer pepper!
Kan du si meg hvorfor katten din smiler sånn til meg?
Det er en Cheshire-katt. De smiler alltid. Ikke sant, Veslenøff?
Jeg visste ikke at de alltid smilte. Jeg visste ikke at katter kunne smile.
Nei, du vet jo ikke stort. Er ikke det riktig, Veslenøff?
Er du virkelig hertuginne?
I ett og alt!
Pepper! Pepper!
-Du traff nesten den lille nesen! -Sludder!
Han kan alt spille "Tre blinde mus" på den vesle nesefløyten sin!
-Hva vil du, lille frøken? -Hvordan kommer jeg inn i hagen?
Det var noe annet! Jeg foretrekker sang fremfor tale. La oss få en sang!
{y:i}Tal strengt til veslegutt
{y:i}og slå ham når han nyser
{y:i}Han gjor det for å være slem
{y:i}som alle andre pyser
{y:i}Jeg taler strengt til gutten min, {y:i}jeg slår ham når han nyser
{y:i}Det aller beste som han vet
{y:i}er pepper så han nyser
Pass ham litt du! Jeg har en avtale. Det haster!
Pepper! Mer pepper!
-Jeg tar deg ut. Her dreper de deg! -Mer pepper!
{y:i}Pepper!
-Jeg trodde du ville inn? -Jeg har vært inne.
Så vanskelig livet er.
Du må ikke grynte sånn. Du lyder som en gris.
Du er jo blitt en gris! Jeg får slippe deg.
Gå nå. Som eldre, blir han et stygt barn eller en veldig pen gris.
Hvilken vei nå?
-Cheshire-pus, kan du si meg veien? -Kommer an på hvor du skal.
-Til hagen! -Hvorfor vil du dit?
-Det ser trygt ut. -Det som virker trygt kan være farlig.
Det som virker farlig, kan være trygt. Det er moralen!
-Hva slags folk bor det der? -Hattemaker, følg min pekende pote.
Og en herre ved navn Hare, som kalles Mars, bor der.
-De drikker sikkert te. Begge er gale. -Jeg vil ikke møte gale folk.
Ikke til å unngå. Alle her er gale. Jeg er gal, du er gal. Kun ved -
- nøye planlegging kan det unngås. -Hvordan vet du at jeg er gal?
Fordi du er her. Og alle her er gale!
Jeg var en gang på et jaktball. Fæle folk. De begynte å jakte på meg!
-Livet må være vanskelig for deg. -Jeg smiler og holder ut.
-Hvor ble det forresten av babyen? -Den ble til en gris?
Jeg visste det. Det er det samme med kråker og ryper.
-Sa du "gris" eller "bris"? -Jeg sa "gris".
Kan du ikke slutte med å stadig forsvinne? Jeg blir svimmel.
Å, beklager! Er dette bedre?
{y:i}Hvilken vei vil du gå, {y:i}hvilken sti vil du ta ?
{y:i}Velger du ingen, {y:i}kan det gå galt.
{y:i}Hvilken vei vil du gå {y:i}hvilken sti vil du ta ?
{y:i}Du må gå videre {y:i}om du enn skjelver unormalt
Cheshire-katten hadde rett. De drikker te.
Jeg lurer på om jeg får lov til å være med.
Har du noe mer mat der nede, Syvis? Bedervede smørbrød eller jordbær?
-Jeg elsker jordbær. Gjør ikke du? -Han har sikkert haugevis!
-Jeg har gått meg vill. Kan jeg... -Ikke plass!
Fins ikke plass!
-Det er jo masse plass. -Hvorfor har du ikke sagt fra?
-Jeg forsov meg. -Hvorfor er du her?
Jeg har sett etter den vakre hagen hele dagen. Nå er jeg trett og sulten.
-Å, det var noe annet! -Vi har spist i timevis!
Og er ennå ikke ferdige.
Kelner, harehår i suppen min!
Er det blondt? Vi mangler en serveringsdame.
-Ta litt vin. -Jeg ser ikke noe vin.
-Det fins ikke noe, og du er for ung. -Da var det ikke pent å tilby det.
Ikke pent å sette seg ned uten innbydelse. Dette er en privat soaré!
Nei, jeg skulle vel ikke bust på sånn. Jeg vet jeg ikke er invitert, -
- men det var dekket til mange... -Min reaksjon er dyp og innsiktsfull...
Klipp håret ditt!
Slike personlige bemerkninger er uhøflig.
Det visste jeg ikke. "Personlige bemerkninger er uhøflig."
Man lærer noe nytt hver dag. Noter det, Marsi.
Det kan komme til nytte. Nå har jeg noe til deg.
Hva er likheten mellom en ravn og et skrivebord?
-Jeg snakker ikke til deg! -Er jeg ikke god nok?
-Du har hørt den før. -Men du så på meg da du sa : Hva er...
Jeg spør Alice!
Likheten mellom en ravn og et skrivebord?
-Jeg tror jeg kan gjette. -Du mener du vet svaret?
-Ja. -Så si hva du tror!
Ja jeg, jeg mener, jeg mente å si at det er det samme.
Nei! Da kunne du si "jeg ser det jeg spiser" er det samme som -
- "jeg spiser det jeg ser! "
Eller "jeg liker det jeg får" er det samme som "jeg får det jeg liker! "
"Jeg puster nå jeg sover" er samme som "jeg sover når jeg puster"!
For deg er det samme sak!
-Nei, nei...å, jeg må sove! -Rene kopper!
Tiden marsjerer på magen.
Det er en hær som marsjerer på magen!
Merkelig hær som marsjerer på sin mage. Uff!
-Hvilken dag i måneden er det? -Den fjerde.
To dager feil! Jeg sa du ikke skulle bruke smør!
-Det var fineste smør! -Dansk.
Må ha kommet inn brødsmuler. Ikke smør i urverket med brødkniv, sa jeg!
Jeg kunne da ikke brukt gaffel! Få se!
Jeg har ikke lyst til å gi deg den, men jeg gjør det.
-Skjønner ikke dette. Fine smøret! -Dansk.
Rar klokke som viser dagene og ikke tiden.
-Å? Viser din klokke året, kanskje? -Nei, for året varer så lenge.
-Da lar jeg saken ligge. -Hvor da?
Der!
-Jeg vet når jeg er slått. -Se! Nå sover herr Syvsover igjen!
Det sier mye om din samtalekunst, frøken. Gnistre, gnistre!
Skulle akkurat til å si det selv!
Jeg... må sove igjen.
-Har du gjettet gåten om ravnen nå? -Nei, jeg gir opp. Hva er svaret?
-Har ikke den fjerneste anelse. -Ikke jeg heller.
Dere burde bruke tiden til noe nyttig. Ikke kaste den bort på dumme gåter.
Kjente du Tiden sånn som jeg, ville du ikke si "den". Tiden er "han"!
-"Den" er uhøflig. -Jeg skjønner ikke hva du mener.
Du har ikke snakket med Tiden. Men han og jeg er meget gode venner!
Vi tjente imperiet på mange fjerne poster før alt gikk skeis.
Men vi kranglet i mars, rett før han ble gal.
-Du smigrer! -På Hjerterdames store konsert!
Stans ham! Han vil synge! For sent!
Takk, mine damer og herrer, så ufattelig søtt av dere!
Og nå vil jeg synge "Tantes Trebein". Maestro, vær så god!
{y:i}Å Tante, hun har trebein, {y:i}det kan vi male rødt
{y:i}og kalle det for Fred og Ned og Ted! {y:i}Å, Tantes bein av tre
{y:i}og alle sammen sa om det, {y:i}at det er skikk'lig dødt
{y:i}-Å, Tante hun har trebein. . . -Jeg må si at...
Hvordan våger du å avbryte sangen min med "jeg må si at"?
Jeg må si at det som teller, er ikke hva du vet, men hvem du kjenner!
-Jeg kjenner ingen av dem. -Forlat scenen gjennom den røde døra!
-På andre siden er det et stup! -Men vi er gode venner likevel.
{y:i}Tante hun har. . .
Å, kjære, kjære, kjære...
{y:i}Tante hun har trebein. . .
-Det holder, ellers går hun. -Det gjorde publikum på konserten.
-Prøv en annen sang. -Vi er desperate menn!
{y:i}Klirre, klirre, flaggermus {y:i}der du flyr i sus og dus
{y:i}Høyt i luften flyr du opp {y:i}helt til fjellets høye topp
{y:i}Klirre, klirre, vesle klirre {y:i}du får luften til å dirre
{y:i}klirre, klirre
{y:i}klirre, klirre, vesle deg
{y:i}klirre, klirre
{y:i}jeg er glad {y:i}det ikke er meg
Nydelig, hva? Kunne nesten gå for en sang!
Før jeg var ferdig med andre vers på konserten, skrek dronningen :
-Han dreper sangen! Halshugg ham! -Så fælt for deg!
-Du er klok til å være så liten. -Unnskyld uttrykket, -
- men Tiden mislikte vår forestilling. {y:i}-Din forestilling.
Siden har han sagt nei til alt. Han stopper tiden.
Kan han stoppe den for meg? Jeg må nemlig synge...
Så flott! Da er vi alle artister!
Den skinnende fettsminken, lukten av publikum - fins ikke maken!
Men jeg vil ikke!
Ikke opptre? Det er unaturlig!
Nei, nei, nei! Det er sceneskrekk. Jeg husker min første forestilling.
Jeg skalv så hatten falt av.
Om Tiden stopper tiden for deg, kan han vel gjøre det for meg.
-Han stopper den bare ved tetid. -Så da er det alltid tetid her?
-Fortell et eventyr! -Jeg kan ingen.
-Så gjør Syvis det. -Våkn opp, Syvis!
Jeg sov ikke. Jeg hørte hvert ord dere sa.
-Fortell et eventyr! -Ja, gjør det!
Og fort, ellers sovner du før du blir ferdig.
De tre søstrene Elice, Lacie og Tillie bodde på bunnen av en brønn.
-Hva levde de av? -Hva de levde av? Sirup!
-Da ville de blitt syke. -Ja. De ble veldig syke.
-Ta mer te! -Mer te! Mer te!
Når jeg ikke har fått noe, kan jeg da ikke få mer.
Du mener du ikke kan få mindre. Mer enn ingenting er svært lett å få!
Jeg vil fremdeles gjerne vite hvorfor de bodde på bunnen av en brønn.
Jo, for det var en sirupsbrønn.
-Det fins ikke sirupsbrønner! -Rystende!
-Du vil høre fra min advokat! -Skandaløst!
-Hva med et brev til "Times"? -Så fortell historien selv da!
Beklager, jeg skal ikke avbryte mer. Det fins sikkert minst én sirupsbrønn.
Hvor var jeg? Jo, de tre søstrene holdt på å lære å pumpe.
-Pumpe hva da? -Sirup!
-Bravo! -En ny ren kopp! Løp alle sammen!
Man pumper da ikke sirup!
Man pumper da vann fra en vannbrønn?
Bravo, Hattis!
Jeg tror ikke jeg liker dette teselskapet likevel.
Så burde du ikke si noe! At du får drikke te med oss, -
- betyr ikke at vi presenterer deg for vennene våre.
-For vi har ingen. -Men om vi hadde hatt!
Å ja, om vi hadde hatt.
-Jeg går. Dere er uhøflige! -Du finner bedre steder for det!
Ja visst! Om hun er heldig!
Dessuten blir det regn.
Det regner aldri, det øser ned.
Men vi fortsetter, for vi er helter, ikke sant, Syvis?
Konstabel, disse menn er forbrytere!
-Hvem har øretrumpeten hans? -Tåpeligste teselskap jeg har vært i!
-Jeg sa at du ikke passet inn. -Joda, vi må bare anstrenge oss mer.
Jeg hørte at...anstrenge oss mer. Nei, det er nesa mi!
Så rart!
Denne gangen skal jeg greie det bedre.
Endelig! Det perfekte gjemmested.
-Se opp, herr Fem, du søler maling! -Beklager! Herr Sju puffet til meg.
-Nå skylder han på andre igjen! -Jaså, du kan snakke!
-Dronningen sa du burde halshugges! -Hvorfor det?
Tulipanløk. Du ga kokken tulipanløk i stedet for matløk.
Alle kan vel gjøre en feil.
-Hvorfor maler du rosene røde? -Treet skulle vært et rød-rosentre.
-Vi plantet et hvitt av feiltakelse. -Fort gjort.
Om dronningen får vite det, blir vi alle halshugget.
-Nå prøver vi å rette opp feilen! -Før hun kommer.
Åh, nå kommer hun!
Dronningen! Dronningen!
Venstre-høyre, venstre-høyre, venstre høyre!
Stans!
Og hvem er dette?
-Fullstendig enig! -Ikke vær tåpelig!
-Ville jeg lyve for Deres majestet? -Ja.
-Takk for komplimenten! -Du er en idiot!
Helt riktig! Man må være en for å kjenne igjen en!
Komplett idiot!
Hva heter du, barn?
-Om det behager Deres majestet. -Hvorfor har vi stoppet?
-Og hvem er dette? -Hvordan skulle jeg vite det?
Jeg er fremmed her.
Av med hodet hennes!
-Av med ho... -Ikke hiss deg opp. Det er vulgært!
Husk kjære, at hun bare er et barn.
Mener du det?
Ja, det er forklaringen.
Barn har ikke respekt for sine foresatte i våre dager!
Dere tre - opp!
Hold opp! Jeg blir svimmel! Hva er dette?
Deres majestet, vi prøver...
Ja, dere er...
...virkelig en prøvelse!
Av med hodene deres!
Jeg vil ikke la dere bli halshugget. Hopp ned her!
Spiller du krokket?
-Hvem, jeg? -Ja, du ja!!
Jeg snakker ikke med meg selv!
Selv om det er eneste måten å få til en intelligent samtale her!
-Kan du spille KROKKET?? -Ja.
Så kom da!!
-En fin dag. -Meget. Hvor er hertuginnen?
Hysj! Hysj! Hun skal halshugges nå.
Innta plassene!
Ikke se på meg. Se ned!
Av med hodet hans! Av med hodet hennes!
{y:i}-Av med hodet hennes! -Det er altfor mye halshugging her.
Der er jo Cheshire-katten!
-Hei der... -Hvordan liker du spillet?
-De spiller ikke ærlig! -Det gjør ingen om de kan unngå det.
-Det er noe vi må lære. -Jeg skulle krokketert pinnsvinet, -
-men det ville ikke rulle seg sammen. -Prøv å se det med pinnsvinets øyne.
-Ja, jeg må vel det. -Liker du dronningen?
Nei... Hun er så veldig...
...trolig til å vinne at det knapt er noen vits å spille.
Snill liten pike. Sjarmerende...
-Hvem snakker du med? -En venn.
Cheshire-katt, dette er kongen.
Jeg kan ikke fordra det, men du kan kysse hånden min når du først er her.
-Helst ikke. -Hva? Ordrenekt!
Du vet hva det fører til!
-Og ikke se sånn på meg! -En katt må få se på sin konge.
-Hva? -Jeg har lest det i en bok.
Ikke jeg. Det lyder umoralsk. Visse undertoner. Boken bør forbys!
-Jeg liker klangen av det. -Hvordan bli kvitt svevende katten?
-Av med hodet dens! -Strålende! Kan alltid stole på deg!
Jeg skal hente bøddelen!
-Så du hvor det ble av pinnsvinet? -Det rullet dit bort.
Hold opp! Jeg vil deg ikke noe vondt.
Det trengs bare et raskt kutt over nakken.
Det er vanskelig. Jeg trenger et underlag.
-Jeg spør deg, vesle jente. -Du har ennå hodet i behold.
-Ikke takket være deg. -Hva?!
Jeg hører ikke hva du sier. En om gangen.
Jeg beklager min høyde.
-Revolusjon! Du er over oss! -Min innvending er klar og logisk.
Jeg er sjefsbøddel men for å kappe et hode må det ha kropp å kappes fra.
Den katta som henger der oppe, stor og feit og ekkel, -
{y:i} -har ingen kropp. Ipso facto kan jeg ikke skille hodet fra kroppen.
Min påstand er uimotsigelig! Alt som har hode kan halshugges!
Og ikke glem at jeg også er dommer!
For mye prat og for lite handling! Skjer ikke noe innen et minutt -
- lar jeg alle sammen henrette! -Du velger, vesle jente!
Å halshugge eller ikke halshugge - det er spørsmålet.
Hva svarer du, jente?
Man må handle varsomt når det gjelder katter.
De har innflytelse og adgang overalt hvor det teller.
Husk Den store kattemassakeren!
Å ja, det glemte jeg. Katta-strofe!
-Jeg ville tenkt meg grundig om. -Klokt råd, vesle jente.
Dessuten tilhører den katten hertuginnen.
Hun sitter i fengsel. Hent henne!
Jeg husker Den store kattemassakeren i '28. Fæle saker!
Det var rett etter Den store flamingo-pesten. I '20 - ikke sant?
Ah - hertuginne!
Tenk deg nøye om før du svarer på dette spørsmålet. Er det din katt?
-Nei! -Nei? Ikke det?
Jeg hørte at... Den er borte! Din skyld! Den var i din varetekt!
Ikke offisielt. Den går ikke. Jeg er uten ansvar.
Hjelp meg å finne den. Alle sammen!
Fort, fort, fort!
Du aner ikke hvor glad jeg er for å se deg igjen, gamle kone.
Takk...
-Du ser bekymret ut. -Jeg vil ikke synge den sangen.
-Forestillingen må gå videre. -Hvorfor det?
-Ellers ble livet kjedelig. -Av med hodet ditt!
-Spillet går bedre nå. -Og moralen er:
Jo mer av mitt, jo mindre av ditt!
Eller du kunne si : Lykken står den tapre bi.
Jeg kunne, og jeg gjør det: Lykken står den tapre bi.
Ja, det er god moral. Du er jo klok!
Fin dag, Deres majestet.
Jeg advarte deg.
Enten du eller hodet ditt må -
- V-V-E-E-E-K-K-K!
Nå kan vi avslutte spillet før du drar.
Jeg tør ikke dra tilbake. De vil at jeg skal gjøre ting jeg ikke har lyst til!
-For å bli må du vise passordet. -Det gjør jeg ikke.
Gjett!
-Seljefløyte. -Gjett igjen.
-Løver og enhjørninger. -Nesten, men ikke helt. Honningkake.
-Kan du notere det? -Ja...
-Med bind for øynene. -Vel...
Jeg tenkte vel det.
Kom igjen! Dette duger ikke. Alle må spille.
Av med hodene deres!
{y:i}Av med hodene deres!
Av med ALLES HODER!
Det var ikke så fin hage likevel. Hvor har jeg havnet nå?
Det ligner på våpenskjoldet vi har hjemme.
Hallo, hvem er du?
-Alice? -Alice? Det lyder kjent.
-Og hvem er du? -En griff. Delvis ørn, delvis løve.
-Det beste av begge, sier jeg alltid. -Jeg trodde du var en myteskikkelse.
Ja - og det gjør meg enda mer fascinerende.
-Fins det en vei ut av labyrinten, sir? -Jeg spør herr Forloren Skilpadde.
Han er min beste venn. Fremragende kar.
Blått blod, kan du tro!
Opp og smil, gamle venn.
-Er det noe galt? -Han er slik.
Hvem vet hvilke triste tanker som lister på hans sinns mosegrodde stier?
Jeg vet hvordan man muntrer ham! Fortell den unge damen om deg selv.
Da er hun kommet til rett person. Sitt ned, begge to.
-Nei, jeg har hørt det før. -Sitt. Er det minste du kan gjøre.
En gang...
...var jeg en virkelig skilpadde. En ekte... Jeg var en ekte...
-Takk for en interessant fortelling. -Jeg har ikke begynt ennå!
Vent og lær noe! Du må ha lært mye siden du kom hit ned.
-Ja, jeg antar det. -Som barn gikk jeg og Griff -
- på samme skole. Lærer'n var en lærskilpadde vi kalte "Lær-toss".
Hvorfor det, om han ikke het det?
Vi kalte ham "Lær-toss" fordi han lærte oss.
Fy skam å spørre om så enkle ting!
Han lærte oss å rense og skrive, grunnlaget i aritmetikk, ambisjoner, -
- distraksjoner og forstyggelse, og vi lærte terging. Tergelærer'n -
- var en gammel ål som lærte oss terging og strekking -
- og oppkveilet besvimelse.
Hvordan var det?
Jeg skal vise deg.
Om et øyeblikk.
Jeg kan ikke vise det selv, jeg er litt for stiv.
Alderdom er ikke noe for sveklinger, og Griff har aldri lært det.
Nei, men jeg gikk hos den klassiske læreren. For en krabbe!
Fortell henne om spillene.
Du som aldri har levd i havet har vel aldri møtt en hummer.
-Jeg har smakt hu... -Hva-hva-hva for noe???
Ikke noe!
-Har aldri sett en hummerkvadrilje? -Nei. Hva slags dans er det?
Dette vil gi deg et visst inntrykk. Først må alle maneter ryddes vekk.
Du vil vel ikke danse på en masse maneter, vel?
{y:i}Du har en rekke med dansere, {y:i}skilpadder, laks, torsk, rokke. . .
{y:i}-Alle har en hummer. Glem ikke dem! {y:i}-To skritt frem, skift hummer -
- og tilbake på samme måte. Og så...kaster du...
... hummerne opp i luften!
{y:i}Så skifter du hummer igjen.
-Og det er dansens første tur. -En nydelig dans.
-Den koster sine gode penger. -Og dårlige. Nå skal vi vise deg.
{y:i}Kan du gå litt raskere, {y:i}sa hvitting til en snegl
{y:i}Det er en nise like bak oss {y:i}og han tråkker på min negl
{y:i}Se så vakkert skilpadder {y:i}og hummer rykker frem
{y:i}derpå venter de og ser {y:i}om du vil danse litt med dem
{y:i}Se så vakkert skilpadder {y:i}og hummer rykker frem
{y:i}derpå venter de og ser {y:i}om du vil danse litt med dem
{y:i}Dans!
{y:i}Vil du ikke {y:i}danse litt med dem?
Takk! Det var veldig interessant å se på.
En klok fisk går aldri noe sted uten form-ål.
-Er det sant? -Klart det!
Om en fisk forteller meg at han vil ut på reise, spør jeg - hvilket formål?
-Så du liker å opptre? -Jeg hater det!
-Det må du ikke. Det er så moro! -Reis deg...ja, du står jo allerede.
Deklamér: "Dette er dovenpelsens røst"!
-Hun kan ikke den! -Jo!
Så deklamér!
{y:i}Dette er hummerens rost, {y:i}jeg horte ham si
{y:i}Du stekte meg brun {y:i}med eplefyll i
{y:i}Og anda med sitt øyelokk {y:i}og han med snuten sin
{y:i}de ordner sine knapper {y:i}og vender tærne inn
Helt feil!
-Alt blir galt i dag. -Du får heller synge "Fiskesuppe"!
-Er det i orden, gamle venn? -Det trenger du ikke gjenta!
-Man trenger knapt å be ham. -Men nå som man har bedt meg, -
- så fremfører jeg den! -Gled deg, Alice!
Mesteren...en uoppdaget virtuos, han spiller nord og ned.
-Vis henne hva pressen skriver! -Siden!
For nå er jeg i syngestemning!
{y:i}Suppe så skjonn, {y:i}så fet og fin
{y:i}venter i varm terrin
{y:i}Gi meg en bolle, {y:i}ja, hør min bønn
{y:i}Aftenens suppe, {y:i}suppe så skjønn
{y:i}Aftenens suppe
{y:i}Suppe så skjønn!
{y:i}Suppe så skjønn. . .
Overta, Alice!
Må bearbeides en del, men det går.
{y:i}Suppe så skjønn, {y:i}ja, den gjør deg mett
{y:i}hvem bryr seg vel om {y:i}en annen slags rett?
{y:i}Hvem ville nekte {y:i}sin siste mynt
{y:i}for en bolle {y:i}av suppe så skjønn
Og nå, min kjære, tror jeg du vil klare deg fint.
{y:i}Og de sier at slikt er bare {y:i}for de rike. . .
En gang til, kjære venn!
{y:i}Suppe så skjønn. . .
Å kjære, jeg glemte...
Kanskje dette er veien ut?
Hallo, hallo, hun er min fange, jo!
-Og jeg skal redde henne. -Vi må slåss om henne.
-Du følger vel kampens regler? -Det gjør jeg alltid.
-Mine elendige svake håndledd! -Du er en verdig motstander.
-En annen dag, kanskje? -En annen dag, sir!
-Tusen takk... -En strålende seier, ikke sant?
Og som ekstranummer: Kampen ved Agincourt!
Jeg skal hjelpe deg av med hjelmen.
Å, nå kan jeg puste.
Takk.
Jeg ser du beundrer vesken min. En egen oppfinnelse å ha smørbrød i.
Jeg har den opp-ned så de ikke blir våte når det egner.
Men de kan falle ut. Lokket er åpent.
Så det var dét som hendte med smørbrødene mine!
-Vet du hvorfor jeg gjorde det? -Nei.
Det er nå et bihus. Snart får jeg honning.
-Men du har jo alt en bikube. -Meget fin, men biene kommer ikke.
Samme med denne musefella.
Forresten... Skulle ikke undre meg om det er musene som skremmer biene!
Eller omvendt. Det ene eller det andre.
Hva skal du med musefelle til? Det er vel ikke mye mus på hesteryggen?
Men OM det var, ville den være beskyttet. Ikke sant, gamle venn?
Gikk det bra?
Jeg håper du har festet håret skikkelig.
Bare på den vanlige måten.
Det holder ikke.
Vinden er sterk som suppe på disse kanter.
Du må være forberedt på alt. Da kan ingenting skremme deg.
-Du har visst ikke mye ridetrening. -Hvorfor sier du det?
-Du faller jo stadig av hesten. -Jeg har massevis av trening.
-Ja, du har vel det. -Kunsten er å holde balansen.
-Hold denne. -Hva er det?
Det har jeg glemt, men det var et røverkjøp!
Massevis av trening, massevis av trening.
Herr Ridder...
{y:i}Kroppene våre drives av bena våre, {y:i}og bena våre av føttene.
-Hvordan snakke når du er sånn? -Hvordan sånn?
Hodet ned og kroppen i luften.
Uansett hvor kroppen er, så arbeider hjernen uavbrutt!
Den syder av aktivitet! Ideer! Ideer! Ideer!
Jo mer opp-ned jeg er, jo mer finner jeg opp!
Det lureste jeg har oppfunnet, kom jeg på opp-ned.
-Hva var det? -En ny pudding.
Jeg fikk visst forresten aldri laget den.
-Hvorfor det? Hva var den laget av? -Trekkpapir.
-Den ville ikke blitt god. -Ikke med BARE det, nei.
Men blandet med krutt og segl-lakk -
- får den et klart preg av Cordon-Bleu.
Nå må jeg forlate deg. Det er flere drager å drepe og jomfruer å redde.
Du ser bekymret ut. Det er du altfor ung til. Se på meg, ingen bekymringer!
Jeg tenkte på det jeg må gjøre når jeg kommer hjem.
Skal du hjem?
-Jeg vil ikke, men kanskje jeg bør. -Vær tapper.
Og kom deg alltid opp på hesten igjen.
Hold balansen til enhver tid - ja, ja!
-Kan du si meg veien ut av skogen? -Massevis av trening!
-Før du drar! -Farvel! Bare vær tapper!
Herr Ridder!
Tigerlilje, om du kunne snakke og si hvordan jeg kommer ut av skogen!
Jeg kan snakke til dem det er bryet verd å snakke til.
-Kan alle blomster snakke? -Like så bra som deg.
Men vi snakker nødig først. Vi lurte på om du ville si noe.
Jeg syntes du så ut som du hadde litt vett. Ikke mye, men litt.
-Fargene er riktige... -Bryr meg ikke om fargene hennes.
Men kronbladene hennes burde ha mer krøller!
Er dere ikke redde for å vokse her ute, helt alene?
Her er da trær nok. Hva skulle de ellers brukes til.
-Hjelper trær i farens stund? -De er jo råsterke!
Stille!
De er sånn fordi jeg ikke får tatt dem! De er for nær bakken.
Vær høflige, ellers lager jeg krans av dere!
Tusenfryd er verst, etter løvemunn, altså.
Jeg har vært i mange hager, men aldri hørt at blomster kan snakke.
Kjenn på bakken.
-Veldig hard. -Blomsterbed er som oftest bløte.
-Derfor sover blomstene bestandig. -Å - det har jeg aldri tenkt på.
Jeg tviler på at du tenker stort i det hele tatt!
-Ti stille alle sammen! -Hvor går veien ut av skogen?
Den veien.
Denne veien, den veien!
Avgjort den veien!
Den veien. Der borte. Ja... Der borte.
Ikke tråkk på oss!
Se, vi står stille som voksfigurer!
Om du tror vi er voksfigurer, bør du betale for å se på oss.
Voksfigurer lages ikke for å bli betraktet gratis!
NEIDA!!
Tvertiomvendt! Om du tror vi er levende, bør vi presentere oss.
Jeg heter herr Klimperklikk og han er herr Klimperklakk.
Jeg heter Alice.
-Sier navnet Veronica Buff deg noe? -Nei. Hvem er hun?
Aner ikke. Men hun bør bli glad for at vi nevner henne.
Tror du hun blir takknemlig over å bli berømt?
Jeg kom til å tenke på et vers om dere to.
{y:i}Klimperklikk og Klimperklakk, {y:i}de skulle slåss med ståk og støy
{y:i}For Klimperklikk, sa Klimperklakk, {y:i}han ødela sitt nye leketøy
{y:i}Rett etter det kom monsterkråka, {y:i}svart som fire tjæretønner
{y:i}Den skremte vett av heltene, {y:i}som falt på kne og fremsa bønner
-Det fins ingen monsterkråke! -En meget fin deklamasjon.
Gratulerer, men det var ikke oss. NEIDA!!
Nei, det var helt andre klimperfolk, -
- selv om navnene er like. -Tvertiomvendt, du begynte feil!
Da du hadde sagt" Jeg heter Alice", skulle du sagt, "Hvordan står det til?"
Håndhils nå.
{y:i}Så går vi rundt om en enebærbusk, {y:i}enebærbusk, enebærbusk
{y:i}Så går vi rundt om en enebærbusk, {y:i}tidlig en iskald morgen!
-2 ganger rundt er nok i enhver dans. -Håper dere ikke er for slitne?
På ingen måte. Men takk for at du spurte.
La oss fortsette med poesi og sang.
Beklager, men jeg har ikke tid.
Ikke vi heller. Vi har aldri klokke. NEIDA!!
Diktet heter "Hvalrossen og snekkeren". Det er helt skjønt.
Begynn du, bror.
"Sola skinte på havet. "
{y:i}Sola skinte på havet, {y:i}ja, den skinte som besatt
{y:i}Den prøvde så godt den kunne, {y:i}å gjøre donningen lys og glatt
{y:i}Og det var litt rart, {y:i}ettersom det var midt på natt!
{y:i}Hvalrossen og snekkeren {y:i}de vandret på en strand
{y:i}De gråt og var så lei seg, {y:i}for her var bare sand!
-Om bare den ble ryddet vekk... -Og fjernet lite grann...
{y:i}Om jenter sju med kost og brett {y:i}tok fatt på jobben straks
{y:i}tror du de kunne greie {y:i}å gjøre oss til lags?
-Det tviler jeg nå svært på. -Og han gråt en bitter tåre...
Beklager!
Hallo!
Å østers! Vil dere gå tur med oss?
Herr Hvalross sa så blidt.
En liten tur med hyggeprat langs denne salte strand?
Men det er nok med fire, slik at alle får en hand.
Den eldste østers så på ham, men ytret ei et ord.
Den mente bare at den ikke ville forlate østersbanken.
Men fire unge østers kom, de ville ut på moro.
Med fine skall og rene fjes og blanke, pene sko.
{y:i}-Og det var rart. -Å, hvorfor det?
De hadde ingen føtter!
-Tiden er inne - {y:i}-Sa Hvalrossen.
- til å snakke om mange ting. Om sko og skip, forseglingslakk, -
- om grønnsaker og konger.
Om hvorfor havet er så hett og hvorvidt griser flyr.
-Vent, vent, - {y:i}-Sa østersen.
- før vi tar praten vår. For vi er andpustne, og vi er alle fete!
-Det haster da ikke! -Å, tusen takk for det.
En skive brød, det holder godt, med pepper og litt eddik til, -
- det smaker nydelig.
Så hvis dere er klare, så kan vi begynne å spise...
Spis bare ikke oss, se her, vi begynner å bli blå.
Det ville være ille om det slik med oss skal gå.
Svært snilt av dere å komme, ja, dere er deilige.
En skive til, om jeg må be.
Om ikke du var fullt så døv, så slapp jeg gjenta det.
Å narre dem på dette vis, er ikke noe man bør.
Vi fikk dem til å løpe langt, og jamen er den mør.
Se her, se her, her er for mye smør!
"Jeg gråter for deg, ja, det gjør jeg, -
- og jeg synes synd på deg.
{y:i}Han gråter salte tårer, {y:i}og plukker ut de aller storste.
{y:i}Han holder torklet opp {y:i}for oynene som for å troste seg.
Ja, østers, jeg må si, -
- det var en deilig kveld.
-Skal vi dra hjem til oss - javel? -Men det kom intet svar.
-Og det var ikke særlig rart... {y:i}-For de har spist opp alle.
Du slemme gamle Hvalross, de tårene er falske.
Du gumler østers fortere enn barna sluker snop.
Hva blir dommen?
Jeg liker Hvalross best fordi han syntes litt synd på østersene.
Ha! Han spiste flere enn snekkeren!
Da liker jeg snekkeren best, om han spiste mindre enn Hvalross.
-Han spiste alt han kunne få. -Da synes jeg begge er slemme.
-Er det en løve eller tiger? -Verre!
-Hva er det? -Den røde konge som snorket.
Han er hjerterkonges slask av en bror. Alle familier har en slik.
-Bortsett fra vår. -Vi har to!
La oss se på ham.
-Han blir forkjølet der. -Neida, han drømmer om deg.
-Du er bare noe i drømmen hans. -Vekker vi ham nå, forsvinner du.
Langt i fra. Og om jeg er noe i drømmen hans, hva er da dere?
Jeg går!
Er slutten god, er allting godt!
Hva er det?
-Ranglen din. -Du lot den ligge i gresset!
Den ser litt medtatt ut.
-Ødelagt! -Ta det rolig. Bare en gammel rangle!
Den er ikke gammel! Jeg kjøpte den i går. Den er flunkende ny!
Bare én ting å gjøre.
-Få en ny? -Så enkelt er det ikke. Vi må slåss -
- for Klimprenes ære!
Riktig!
Ned Klimperklikk vs F. Klimperklakks overlegne styrke og dyktighet.
Det blir litt urettferdig. Jeg var faktisk rådgiver for den britiske hær.
Jeg rådet dem til å ikke ta ham, men de hørte ikke etter.
Du er frekk!
Hun må hjelpe oss å kle oss. Panser, til beskyttelse av edle deler.
Hva enn resultatet blir, så skal jeg minnes deg i testamentet.
Ja, ingen penger, men jeg skal skrive, "Jeg minnes deg, Fred".
Vennlig av deg, men jeg tar heller pengene, Ned.
-Hvorfor har du bare én sokk? -Jeg sparer penger.
-Er jeg blek? -Litt.
Jeg er vanligvis svært modig, men i dag har jeg hodepine.
Og jeg har...tannpine. Da står vi likt.
-Kanskje dere ikke burde slåss idag. -Jo litt, det forventes av oss.
-Bare på grunn av en rangle! -Ja, men husk at den var ny!
-Det virker litt smått. -Ja, sannelig!
Nettopp derfor er det så viktig!
De blå!
-Det er kråka! -Monsterkråka!
Alice, du innkalles herved til rettssaken mot Hjerterknekt Sir Jack.
-Hvordan ser jeg ut? -For tidlig å si.
Prøv igjen på sopransaks.
Hva gjør de? De kan ikke ha noe å skrive, rettssaken har jo ikke begynt.
De skriver sine egne navn i tilfelle de skulle glemme dem før saken er over.
-Stupide folk! -Hvordan staver man "stupid"?
S...T...
-Hva kommer etter T? -Middag. Er det middagstid!
-Det er middagstid! -Nei, det er det ikke.
Jeg var så sikker. Magen kjennes som om strupen er kappet av!
Stille!
Det er din skyld, Cedric. Du er altfor mild.
Kapp av flere hoder! Nydelig!
Kapp, kapp, blod overalt. Man blir rent stolt av å være dronning.
-Han bommet! -Å? Glem det. Jeg kjente det likevel.
-Blir jeg kalt? -Kalt hva?
Jeg vil ikke stå foran alle disse folkene. Hvorfor er jeg her?
For å redde Jack fra en død verre enn skjebnen.
Rettstjener, les anklagen!
Hjerterdronning bakte kaker på en sommerdag.
Hjerterknekt han stjal dem, er det rart hun bærer nag?
Jeg tilstår! Jeg gjorde det ikke! Jeg er så glad for at jeg ikke gjorde det!
Fikk jeg en ny sjanse, ville jeg sikkert heller ikke gjort det.
-Bang - saken er avgjort! -Det kan ikke være riktig.
Sa du noe, Alice?
Nei.
Jeg er glad det er over. Medlemmer av juryen, 12 gode marsvin.
-Trekk dere tilbake, avsi kjennelse. -Ikke ennå.
-Hvorfor ikke? -Mye mer før vi kommer så langt.
Rart, for ikke å si merkelig!
Kjære jurymedlemmer, det er opplagt av tiltalte er skyldig.
Glem bevisene og se på ansiktet hans!
Ansiktet til en vaneforbryter, en barket skurk, en uforbederlig...
-Hva er det? -Vi er forsvarsadvokatene.
-Jeg frafaller ordet. -Kall første vitne.
Kall første vitne!
-God dag! -God dag!
Snapp!
Beklager at jeg har med alt dette, men jeg var ikke ferdig med teen.
-Han blir aldri ferdig med teen. -Usunt med så mange agurksmørbrød.
-Se beina hans! -Jeg kan ikke.
Det var det jeg mente. Agurkbein! Verste tilfelle jeg har sett!
-Og jeg har sett en del. -Og det skal du si!
Du får bli ferdig med teen. Når begynte du?
-Jeg må spørre herr Hare. -Send bud på ham.
-Jeg har ikke lest ferdig dommen. -Han er ikke dømt ennå.
-Nei, det er sant. -Var det den 14 vi begynte med teen?
-Femtende. -Sekstende.
Notér det. Fjortende, femtende, sekstende.
14, 15, 16...
Trekk fra, multipliser og regn om til gram og kilo.
Hva blir svaret?
-De er trege! -De burde greie det i hodene!
Av med dem!
Den hatten! Forakt for retten. Ta den av!
Med hodet!
-Det kan jeg ikke. -Hvorfor ikke?
-Den er ikke min. -Stjålet!
Jurymedlemmer, notér det!
Stjålet hatt! Han tilstår at han er tyv!
Og han har frekkheten å komme hit som karaktervitne!
-Kongen virker forutinntatt. -Takk, Alice.
Det er det som gjør meg til en glimrende dommer.
Kjenner jeg ikke deg?
Jeg selger hatter. Det er ikke min egen. Jeg er hattemaker.
Hvorfor sa du ikke det? Det skulle du sagt før!
Legg frem dine bevis!
-Ikke vær nervøs. -Nei, nei, nei.
For da henretter vi deg på flekken!
Jeg er ikke nervøs, jeg har ikke noe å skjule, ha - ha!
-Jeg har gjort min plikt. -Jeg vet hvem du er.
Møttes ikke vi i Biarritz sommeren 41? Eller var det Heidelberg?
-Hattemaker - bevismaterialet! -Han gjør ham enda mer nervøs.
-Rolig, herr Hattemaker. -Jeg er en fattig mann.
Og smørbrødene er ødelagt etter å være spist én gang.
-Og klirringen av tekopper. -Klirreren!
Du er klirreren! Jeg husker du sa på konserten min : "Klirre, klirre... "
{y:i}Klirre, klirre, flaggermus, {y:i}der du flyr i sus og dus
{y:i}Du er så liten at du kunne {y:i}forsvinne i ermet mitt!
{y:i}Opp i ermet, opp i ermet, {y:i}du kan forsvinne i ermet mitt!
-Vi gir ikke ekstranummer. -Vi spiller i bryllup og begravelser.
Du sang på konserten min, men dette er enda verre!
Jeg har øvd!
En forbrytelse mot alt vi holder kjært!
Cedric, han ødela konserten min og nå din rettssak!
Jeg er en fattig mann! Her står jeg, angrende og underernært!
-Da herr Hare sa... -Jeg benekter det!
-Jeg protesterer! -Protesten avslått!
-Spør Syvsover! -Om hva da?
-Husker ikke. -Husk det ellers lar jeg deg henrette!
-Hold på ditt, herr Hattemaker! -Jeg er svært fattig, Deres majestet.
Og en elendig skuespiller.
Stopp den applausen!
-Er det alt du vet, kan du gå ned. -Er så langt nede jeg kan komme.
-Du kan gå. -Et nytt klirrekor, kanskje?
-Ta av hodet hans utenfor. -Kall neste vitne.
-Hva med meg? -Hva med deg?
Jeg er den tiltalte, men du kaller bare vitner. Det er urettferdig!
Jeg skulle hatt hovedrollen, men har ikke sagt noe på sidevis!
-Hva er det du vil si? -At jeg ikke trenger å stjele.
Jeg er uavhengig rik, har alle penger jeg trenger for resten av livet.
Forutsatt at jeg dør før ett i morgen.
-Vi skal prøve å ordne det. -Da er alt greit.
-Jack er en idiot! -Han er din nevø.
Bare på fars side!
Det er min kokke, hvordan våger hun?
-Fortell hva du vet. -Niks!
-Niks? -Niks...niks!
-Hva nå? -Deres nåde må kryssforhøre vitnet.
-Må jeg? -Vær en mann, Cedric!
VÆR EN MANN!!
Javel da. Hva er kakene laget av?
Kunne De gjenta spørsmålet, sir?
-Kjenner aksenten! Girton College? -Nei, jeg gikk på Oxford.
Stakkars krok! Hva studerte du?
Å snakke slik!
-Svar, vitne! Hva er kakene laget av? -For det meste pepper.
-Sirup. -Hva sa han?
-Sirup! -Syvsover har ingen rett å være her!
-Av med bartene hans! -Kall neste vitne!
Kall Alice!
-Jeg beklager. -Hva er i veien, Alice?
Jeg liker ikke å kalles frem slik.
Det ville jeg likt!
Ja, de fleste liker å være midtpunkt for oppmerksomheten.
Hva vet du om dette kakespørsmålet?
Absolutt ingenting!
-Det er svært viktig. -Uvesentlig, Deres majestet.
Ja, jeg mente selvsagt uvesentlig.
Uvesentlig...
Uvesentlig, vesentlig, uvesentlig...
Jeg har sagt alt. Kan jeg sette meg?
Vi er rørt av din anmodning, men jeg minner om regel 42.
Alle som er over en mil høye, må forlate Eventyrland.
-Jeg er ikke en mil høy. -Jo.
-Snarere to! -Den regelen fant du på nå!
-Det er den aller eldste regelen. -Da burde den være Regel nr. 1!
Forsiktig, Cedric! De overtar retten!
Særlig den jenta!
-Straff en eller annen! -Du snakker altfor mye, Alice.
Jury, avsi kjennelse!
Nei! Først dom, så kjennelse!
-Dette er tåpelig! -Forsiktig, Alice!
-Jeg lar deg ikke dømme en uskyldig! -Hvorfor ikke! Det skjer stadig vekk!
-Av med... -Ikke mas om "av med hodet"!
Noen kunne rope "av med ditt"!
Du har tapt din siste sjanse til å få bli her.
Tilbake til den virkelige verden med deg, unge dame!
Gjerne det. Alle kakene er her, så hvordan kan fangen ha stjålet dem?
Det fins ingen forbrytelse!
-Bryr du deg ikke om hva folk tenker? -Ikke når jeg har rett!
-Er du så sikker, unge dame? -Ja, det er jeg!
Ja, jeg er sikker!
Da trenger du ikke oss mer.
{y:i}Alice!
Jeg kommer!
Jeg er her! Jeg er her igjen. Beklager at jeg er sen.
Og nå skal vår datter Alice synge for oss.
Det er "Modne Bær", ikke sant?
Nei.
Jeg har en bedre én.
"Kan du gå litt raskere? sa hvittingen til sneglen. "
-Er du sikker, skatt. -Helt sikker.
{y:i}Kan du gå litt raskere, {y:i}sa hvitting til en snegl
{y:i}Det er en nise like bak oss {y:i}som tråkker på min negl
{y:i}Se så vakkert skilpadder {y:i}og hummer rykker frem
{y:i}derpå venter de og ser {y:i}om du vil danse litt med dem
Bravo!
Fortryllende!
Norske tekster: Stephan Lange Sandemose